- Grattis! - Grattis, gumman.
Titta.
Blås inte än.
Ge mig kameran. Jag ska filma er när Caitlin blåser ut ljusen.
Och...
- Bra jobbat. - Duktigt.
Får jag tillbaka den?
- Glöm inte att önska dig nåt. - Jag önskar...
- Du ska inte berätta vad du önskar. - Jag önskar att ljuset tänds igen.
Det gör det snart.
- Jag måste gå på toaletten. - Jag skär upp tårtan under tiden.
- Håll dig borta från ytterdörren. - Det ska jag göra.
Vi kan inte fortsätta så här. Hon vet att nåt är fel.
- Vi kör ner till byn. - De sa åt oss att stanna här.
Det som finns där ute är smittsamt. De försöker säkert lösa det.
Vi har proviant så att vi klarar oss. Det löser sig.
- Jag är inte så säker. - Vi klarar oss.
- Vad var det? - Jag vet inte. Jag ska se efter.
- Ser du nåt? - Det är mörkt. Jag ser ingenting.
- Ta med kameran så vi har mer ljus. - Var försiktig.
Jag tror att det är nåt i floden.
Gå tillbaka in i huset. Det är ingen fara.
Jag ska ta en titt.
- Gå in igen, Tom. - Jag ska bara ta en titt.
Var försiktig.
- Hörde du? - Vad var det?
Jag vet inte.
- Tom. - Vänta lite.
Ser du nåt?
Tom.
Toppen.
Tom.
Mamma!
Var är hon?
Caitlin.
Caitee.
Snälla, gode gud.
Var är du, gumman?
Caitlin.
Tack och lov, där är du.
Mår du bra? Får jag se?
Det är ingen fara. Var tyst.
Krama kaninen och var tyst.
Det är ingen fara. Var bara tyst.
Jag är här.
- Mamma. - Du måste vara tyst.
Det är ingen fara.
Jag heter Nick Jones och är filmare i East Anglias fjärde bataljon.
Jag befinner mig på en militär utpost i Hertfordshire, Storbritannien.
Inspelningen ni såg hittade vi för några veckor sen.
Vi har sett liknande incidenter som den där familjen råkade ut för.
Det har gått ungefär fyra månader sen utbrottet.
Vi lever fortfarande och det försöker jag dokumentera.
Jag ska visa er runt och presentera er för några killar.
Alla i plutonen är reservister. Det kan ge er en idé om hur det är.
Matty var lastbilschaffis och Juno var en jävla finansrådgivare.
Vi är bara vanliga människor.
Vi var på övning när det började.
Vi blev inkallade och blev tillsagda att säkra vissa områden.
Jag har sett hemska saker, riktigt vidriga.
- Träningen ni fått håller er vid liv. - Absolut.
Men man är aldrig riktigt förberedd när det väl händer.
Just nu lever vi bara dag för dag och försöker hjälpa varandra.
Alla har förlorat nån så vi har bara varandra.
- Är du rädd? - Vi är alla rädda.
Den som påstår motsatsen ljuger eller är sinnesrubbad. Förlåt.
Ni för befälet över plutonen, löjtnant Andrews. Berätta var vi är.
Det råder kaos i hela landet. Det finns inga lagar, bara överlevande som oss.
Vi har stängsel runt området. Det hindrar dem från att ta sig in.
Det finns vatten och begränsad eltillgång. Det behövs till kameran.
- Vad hände, korpral? - Menig O'Hara dödades.
Det kryllade av såna där saker i Hatchwonh.
För O'Haras kropp till sjukstugan. Kroppen ska tas om hand.
- Kan du lägga av? - Han är upprörd.
Det skulle vara en snabb räd. In i stan och ut. Utan problem.
- Istället dog den andra på en vecka. - Räderna har blivit för farliga.
- De är fler än tidigare. O'Hara... - Han sjabblade och dog.
- Han var bara en grabb. - Alla måste ha full kontroll.
- Så går det när man är ouppmärksam. - Det ligger bara 5 km härifrån.
Jag behöver din åsikt ikväll.
Hit fördes de civila.
Herrejävlar.
Helvete. Doktorn.
Sköterska.
Hämta sköterskan, Jones. Och gå ut härifrån med den där.
Ses snart.
Vad hände i Hatchwonh?
Det var för jävligt.
Vi fyllde bilen med mat och förnödenheter när flera av dem kom.
O'Hara stod utanför ensam. Han såg inte när de kom.
Det är kön när man har blivit biten. Han sköt sig själv.
- Är du säker på innehållet? - Det stannar mellan oss.
- Vi vill inte sprida panik. - Jonsey.
Jag ber om ursäkt för tidigare.
Hon lever inte länge till.
Det gäller de flesta.
Vi lägger O'Haras kropp i förrådet tills imorgon. Vilken soppa.
- Hon, då? - Hon är nedsövd och inlåst.
- De är kända för att få utbrott. - Jag ser det. Du är blivit skadad.
Jag ska vara ärlig. Om hon var ett djur hade jag avlivat henne.
Det finns inga specialister kvar som kan hjälpa henne.
Enligt korpral Nicholson har de försökt bryta sig in.
Varför är grindjävlarna öppna?!
- Ser du, Nicholson? - Jag vet inte hur de tog sig in.
- Vi måste skjuta. - Skjut!
Hjälp mig. Nej!
Dra er tillbaka!
Jonsey, hjälp mig!
Turner!
Herrejesus!
Nej!
- Mår du bra? - Alla är döda där inne.
Vi åker härifrån i en av lastbilarna. Hela stället är invaderat.
Vi tar med oss så mycket vapen och ammunition vi kan. Är du beväpnad?
- Du kan hantera den. - Vi måste hitta Carter.
Se om du hittar nån på andra sidan barackerna. Vi åker nu.
Maddox!
- Vi kan inte lämna henne. - Hon utgör en fara.
- Du är ingen mördare. Hjälp henne! - Backa.
Lyssna! Vi sticker härifrån.
Du måste göra som jag säger. Förstått?!
Kom nu.
- Maddox! - Var är Andrews? Vi tar lastbilen.
Senast jag såg honom var han på andra sidan. Vi måste åka.
- Vi åker inte utan Carter. - Jag ser inte ett skit.
Där är han. Carter!
Kom nu.
Andrews!
- Vad fan gör du? - Jag lurar dem så ni kan hämta bilen.
- Du är galen. - Gå till lastbilen.
Håll dig bakom oss.
Skynda dig, Jonsey!
Hoppa upp, Jones.
- Vi måste vänta på Nicholson. - Vi måste åka nu.
Nicholson!
Vi lämnar högkvarteret. Nicholson blev kvar.
Vi lämnade kvar Nicholson.
Nån lämnade grinden öppen. Jag vet inte vem, men den var öppen.
- Mår du bra? - Vi skulle inte ha tagit med henne.
- Hon hade inte klarat sig. - Det är inte mitt problem.
Hon är galen och sinkar oss.
Lägg av. Nu är hon här så det är bara att vänja sig.
Är det säkert att du mår bra?
- Korpral Maddox. Vad heter du? - Leeann.
Sätt på dig den här.
Du är stark. Du var nära att knocka mig.
Jonesy har du träffat och det är Kayne.
Hon är en duktig soldat. Det är även Carter som kör. De skyddar dig.
De ska hitta en trygg plats åt dig.
Det här duger. Om de andra klarar sig kanske de kommer hit.
- Det är farligt att köra när de härjar. - Instämmer De har nog spridit sig.
- Jag gömmer lastbilen. Det är tyst. - För tyst och vädret blir sämre.
- Vi måste ta oss in. - Oroa dig inte. Jag har nyckel.
Gå in.
Genomsök stället.
Vi måste försvåra för dem att ta sig in.
Det är grönt.
- Det var läskigt. - Jag har sett värre.
Hon kan prata.
- Jonsey säger att du är reporter. - Ja.
- Var kommer du ifrån? - London.
- Hur hamnade du här? - Hennes vänner blev attackerade.
Mina vänner mördades.
Ingen här kommer att skada dig.
Visst.
Det är vackert.
- Vadå? - Snö. Jag har aldrig sett det förut.
Det visste jag inte.
Maddox behöver dig där inne.
Kom.
'Titta på det här. Du också, Leeann. Det rör oss alla.
Jag tog med det här från högkvarteret. Ni vet att vi har fått meddelanden.
De kom från Hope's Point på ostkusten.
- Överlevanden? - Det finns in gen där.
Vi trodde inte det, men det gör det. Det finns fler i Holland.
De är många och planerar att vänta ut det här över vintern.
Hinxtonskogen ligger tio kilometer härifrån.
Vi kör genom skogen och tar små- vägarna till de överlevande i Hope.
Vi väntar i Rotterdam till våren. Det var Andrews sista order.
Andrews är död. Vi borde köra norrut, inte mot kusten.
- Glöm Manchester. De är döda. - Det är galet att köra till kusten.
Det finns inget kvar för oss här. Vi är mer hatade än varelserna.
- Efter det som hände... - Vi följde order. Jag ville inte.
Det ville ingen av oss, men folk skyller på oss efter det som hände.
Om vi träffar på överlevande kommer de lyncha oss.
Vi symboliserar den gamla ordningen. Det är bäst att lämna landet.
Landet är åt helvete. Ska du lägga ner ditt vapen och vara civilist?
Rotterdam. Helvete!
Carter.
Dämpa dig. De är utanför.
De kom för en timme sen. De hänger här utanför.
- Hoppas att de inte tar sig in. - De vet inte att vi är här.
Vad var det?
Håll dig bakom mig.
- Det kommer där nerifrån. - Jag hör. Var tyst.
Var försiktig, Carter.
Det är en dörr där.
På tre. Ett, två, tre.
- Långsamt. - Okej,
Det här känns inte bra.
Det här är inte bra.
Strunta i det.
Vad är det för ljud?
Helvete. De är överallt.
Gå härifrån!
Vi måste ta oss härifrån.
- Det är en dödsfälla. - De är överallt utanför.
- De kommer in. - Vi har inget val. Vi går till bilen.
Använd inga vapen.
Kom.
- Kliv in, Jonesy. - Akta!
- Fan. Lastbilen är paj. - Kliv ur.
- Lastbilen är totalkvaddad. - Sätt fart.
Håll utkik vid träden, Kayne. Jag tror inte att de kommer ända hit.
- Vad gör vi nu? - Är du oskadd?
Fyll på vattenflaskorna i floden längre fram. Använd vattenreningstabletter.
- Hur mår alla vid lägret? - Inte illa.
- Har du sovit? - Lite. Jäkla väder.
Det är kallt. Det här är inte bra. Vi är i ett utsatt läge.
Vill du verkligen lämna landet?
Jag vet att alla vill ta reda på hur våra närstående mår-
-men vi måste anta att de är döda.
Jag ska visa dig nåt.
Det är här borta.
Herregud.
Vi är inte ensamma här. Nån dödade nyligen varelsen.
Och njöt av det.
Vi går tillbaka till lägret. Det här behåller vi för oss själva.
- Var har du fått den ifrån? - Farfar var samlare.
Den har länge funnits i släkten.
Vad har vi?
Två SA80 och fyra magasin, en pistol med ett magasin-
- ett gevär med flera patroner, mitt gevär och min Mauser.
Inga granater. Inte mycket.
Det bästa är att undvika varelserna. Vi borde klara oss till Hope's Point.
Och sen?
Jag kan skjuta. Jag brukade skjuta med pappa och tävlade.
- Nu har jag hört allt. - Vi har ansvaret för dig.
Kom och titta!
- De måste ha legat här i veckor. - De är överallt.
- Vi drack från vattnet igår. - Herregud.
- Ta det lugnt. - Vi var uppströms.
- Det är ingen fara. - Vilken tur.
De behöver inte förgifta resten av området.
- Hur ska vi ta oss fram? - Lastbilen kan vi glömma.
Vi kan inte riskera att leta efter en ny. Vi fortsätter till fots.
- Kom igen. - Gör er redo att ge er av.
Vi går mot Hinxtonskogen som planerat. Vi måste komma härifrån.
Carter!
Snubbeltråd. Var försiktiga.
Genomsök området, Kayne.
Ett armborst. Banditer.
Jag ska desarmera den.
Herrejävlar!
Kom tillbaka mycket långsamt.
Vi håller oss borta från huvudstigen.
Ser ni?
- Banditen. - Sätt fart.
Kör på.
Måste jag visa var du ska stoppa in den?
- Är du oskuld? Kom igen. - Hoppas att du använder skydd.
Så ska det se ut.
Vad fan, Goke. Man kan väl få ha lite kul.
- Problem? - Skulle hon inte sparas åt Billy?
- För i helvete, Manny. - Nu drar vi.
- Det ser inte bra ut. - Jag kan skjuta härifrån.
Mår du bra, Leeann?
Sätt fart. Kayne går först.
- Vad tror du? - Vi går rakt igenom skogen.
Jag vill inte stöta på banditer på öppen mark och vi har ont om tid.
- Jag förstår det. - Det är en sak ni måste inse.
- Det är inte mycket tid kvar. - Vad menar du?
Båten från Hope's Point till Rotterdam avgår om två dagar.
Vi har bara två dagar på oss.
Och en annan sak. Jag har inget sagt eftersom jag inte vet om det är sant.
Om vi inte hinner fram kommer vi inte att överleva i det här landet.
- Säg inget till Carter. - Varför inte? Han är en av oss.
Han kommer att försöka leta efter sin familj och kommer att dö på kuppen.
- Du måste lita på mig. - Det är inte rätt.
Vi behöver honom.
- Avlägg rapport. - Inte bra. Skogen kryllar av jävlarna.
Kan vi ta oss igenom?
Sätt fart.
Jag behöver din hjälp, Leeann. Ta de här.
Kayne och Carter, höger Hank.
Jones och Leeann följer med mig.
- Redo. - Redo.
- Sätt fart!
Täck oss!
Efter mig!
Följ mig!
Nu drar vi.
Det är grönt.
De följer efter. De är långsamma jävlar, men de ger inte upp.
Bra jobbat, Leeann.
- Jag fryser. - Vi ska göra upp eld.
Det är en bra plats att vila.
Vi är nära. Om 1-2 kilometer har vi tagit oss igenom skogen.
- Vi bör passera några byar. - Vi kanske hittar en bil.
Tveksamt, men vi behöver mer mat och vatten.
- Vi fortsätter i gryningen. - Det känns inte tryggt här.
Det är för öppet. Det blir skönt att komma till kusten.
- Folket i Hope's Point kan sina saker. - Jag vill lämna London bakom mig.
- Har du familj där? - Ja. Läskigt att aldrig återvända.
- Gift? - Nej, Jag har bara mina föräldrar.
Jag satsade på karriären. Nu känns det helt meningslöst.
Jag hade fru och dotter i Manchester.
Jag önskar att jag visste var de är. Jag vill veta vad som hänt dem.
Ge mig den, Jonsey.
- Själv, då? - Vad menar du?
- Berätta om dig själv. - Du har ställt många frågor till oss.
Okej...
Min fru lämnade mig för tre år sen. Det var nog mitt fel.
Jag var alltid borta och jobbade.
Det verkar du fortfarande göra.
Det är allt jag har kvar nu.
Det är viktigt att dokumentera det här.
- Har du fler familjemedlemmar? - Bara pappa.
Han flyttade till USA för några år sen.
Jag har inte hört av honom sen i julas. Han skickade ett julkort.
Inga barn. Det är bra med tanke på allt som hänt.
- Fråga inte korpralen. - Vad bär han på för hemlighet?
- Inga hemligheter. - Då så.
- Vill du verkligen veta? - Ja.
- Jag var lärare. - Är det sant?
Jag var geografilärare på högstadiet. Jag hade ett vanligt jobb.
Ledsen, Jonsey. Du har fel.
Barnen är vårt enda hopp. Därför måste vi hittade överlevande.
Om vi inte gör det dör vår generation ut.
Livet blir aldrig som det en gång var.
- Och du, Kayne. - Jag vaktar honom.
Skitkul.
Här.
- Jag måste kissa. - Gå inte för långt.
Allt väl, Leeann?
Leeann.
Det är inte varelserna.
Ta skydd bakom träden.
- De jävlarna var precis här. - Håll käften. De är i närheten.
Jag kan inte släppa dig så fort den här gången, Leeann.
Det är bra att du kämpar emot. Det gillar jag.
Jävla fitta!
- De verkar ha dragit. - Fällorna stoppar dem.
Inte sant, Billy?
Du är svår att hitta. Dina vänner fick en trevlig överraskning igår.
Jävla odjur!
- Vad ska vi göra med henne? - Vad tycker du?
- Jag ska slita sönder henne. - Du har redan fått ditt.
- Vi har nåt speciellt till henne. - Eller hur, Billy?
Det var inte snällt.
- Håll i henne. - Nej!
- Snälla! - Vad har du på dig?
- Ducka. - Spring, Billy!
Vi lämnar platsen. Det är en order.
- Högra flanken, Carter. - Uppfattat,
Stanna.
- De dödade dina vänner, eller hur? - Ja.
Vilka jävlar.
- Vi måste ta oss över fältet. - Vi väntar på Carter.
Carter vet vad han gör. Vi måste vidare.
Där är han. Carter!
- De är överallt. - Nej!
- Lämna hon om, Kayne! - Carter!
Skjut mig.
Mår du bra, Kayne?
- Jag är ledsen för att Carter dog. - Han ville inte följa med hit.
- Vi ska ta oss i säkerhet. - Allt är åt helvete.
Jag vet det, men jag behöver dig. De är efter oss.
Kom igen.
Det är Carters gevär. De jävlarna.
De har fullt upp ett tag. De hittar oss inte i mörkret om vi rör på oss.
Det ligger en by längre fram.
Vi försöker hitta en bil. Om det blir trubbel lämnar vi stället.
Håll ögonen öppna. Gör ingenting förrän jag säger till.
Var på er vakt.
- Det är för tyst. Vad ser du? - Ingenting.
Vi går in. Inte ett ljud.
Det hjälper inte. Framåt.
- Vad gör vi nu? - Spring.
- Det är en bil där framme. - Vi måste skynda oss.
Täck oss, Kayne.
Kom igen!
- Maddox! - Helvete!
Din jävel!
- Maddox! - Fan.
Testa att starta den.
Vi måste härifrån. Kom igen, Kayne.
- Vad är det, Kayne? - Det känns skumt.
Fågelskrämmor. Vad fan.
Du har rätt. Det känns skumt. Vi fortsätter.
Följ mig-
- Är det dem? - Ja.
Jag vill inte ta reda på det. Jones och Leeann, spring till andra sidan.
När ni är där täcker ni oss. Förstått?
Håll er lågt och rör er snabbt.
- Det är för nära. Allt väl? - Ja.
Nu!
Helvete. Kayne!
Vi ska få dig härifrån.
Hur illa är det?
Pressa mot såret.
Du klarar dig.
- De kommer. - Lämna mig här.
Det kan du glömma.
Täck oss, Jonsey.
Klart.
- Nån av er måste hålla utkik. - Jag gör det.
Det stinker. Jag trodde aldrig att jag skulle bli skjuten.
Ju fortare vi lämnar landet desto bättre. Det är inte långt till kusten.
Vi klarar det inte. Carter hade rätt.
Sånt vill jag inte höra. Vi ska klara det här.
- Hämta Leeann. Vi ska vidare. - Vi ska lämna platsen, Leeann.
- Curtis. - Rör dig inte!
Då så, raring.
- Det här är mysigt. - Nu är ni inte så kaxiga.
Det påminner om kvällen med dina vänner, Leeann.
Vad hette hon?
Just det-Vanessa. Hon var ett litet luder.
Killen satte jag en kula i. Han var en fitta.
- Festen har börjat. - Vad fan gör de med henne?
Om du snackar igen sätter jag en kula i skallen på dig.
Lugna ner dig, soldaten. Om han vill sätta på henne gör han det.
Kom hit, Billy!
Kom hit.
Gå in.
Billy gillar att göra fågelskrämmor. Eller hur?
Han är riktigt duktig.
- Minns du vad vi pratade om igår? - Igår?
- Berätta. - Jag ska slå sönder dem.
Duktig, pojke.
Börja med den här fittan. Ser du hans vidriga uniform?
- Gör det inte, Goke. - Håll käften!
Om du ska vara med i gänget måste du klara testet.
Slå sönder honom.
Gör det!
På honom, Billy.
Bra. Du är duktig.
Bra jobbat.
Håll koll på dem, Curtis.
Skjut dem i ansiktet om de rör sig.
Kom, Billy. - Ge hit.
Se vem som är här.
Stanna där, bitch.
- Billy ska lära sig om livet. - Visst.
Du är en stor pojke nu.
Titta på honom.
Vad är det, Billy? Gillar du henne?
- Gillar du henne? - Ja, det gör jag.
Jag sa ju det.
Om du rör dig skär jag halsen av dig. Fattar du?
Håll den.
Jag ser nåt som på börjar på t.
Vad är det, Billy?
Det är tuttar, Billy.
- Tuttar. - Det här är till dig.
Jag kan inte.
Ska vi lämna dig ensam? Minns du när vi hittade dig?
- Jag vill inte vara ensam. - Du klarar dig inte utan oss.
- Gör det. - Det är dags att bli man.
Nej.
- Nej. - Sätt igång.
- Nej.
Vad fan. Du vet hur man gör.
Stoppa in den som en man.
Nej.
Jag ska visa dig, bitch.
Du ska inte förödmjuka min polare.
Du kan inte låta henne göra så. Skär upp henne.
Skär henne här.
- Nej! - Skär henne.
Skär djupare!
- Vad i helvete. - Du är sjuk, Billy.
Nu är du med i gänget, Billy.
Nu är det din tur.
Ta hit soldaten, Curtis.
Vad sysslar ni med?
Vad fan sysslar ni med?
Det är en till, Goke.
Kayne är i andra rummet, Nicholson.
Släpp kniven!
- Sänk vapnet. - Släpp kniven!
Backa.
Meg!
Helvete.
Kom.
Herrejävlar.
- Hur hittade du oss? - Jag har spårat er i flera dagar.
Tur att jag hittade er.
De hade dödat oss. De dödade Carter.
De har varit efter oss ett tag. Jävla svin.
- Herrejävlar. - Grabben fattade ingenting.
Du hade inte behövt skjuta honom.
Vi måste begrava henne.
Minns du vad du gjorde mot mig?
Hej, Leeann.
Stort gevär.
Vad är det? Du ser arg ut.
Vill nån säga några ord?
Ta den här.
Din smärta är borta nu, Kayne.
Maddox, berätta allt du vet.
Jag hörde dig i ledningscentralen med Andrews.
- Vad handlade det om? - Maddox?
Vad var det vi inte skulle berätta för Carter?
Vi hörde ett meddelande om att hotet ska elimineras för gott.
Storbritannien är värst drabbat.
När båtarna lämnar landet imorgon är det över.
Det kallas Operation inferno. Snart är hela landet en kyrkogård.
- Så kan de inte göra. - Det kan de och det gör de.
- Det har redan börjat. - Vi når Hope's Point ikväll.
Ge mig den.
Femte bataljonen.
Herregud.
Allihop.
De måste ha rusat in och överraskat dem.
Kan vi använda radion?
Vi går in och kontrollerar. Det kan finnas överlevande.
Var på er vakt. Det kan finnas fiender här. Det är inte över än.
Stanna här, Nicholson. Meddela oss om du ser nåt.
Herregud.
Sista utposten.
Dörren leder till ledningscentralen.
- Vad är det? - Den leder längre in i byggnaden.
Herregud.
Gode gud.
Vi är de sista. Vad gör vi nu?
Vad gör vi nu, Maddox?
Vi kan ta oss till båtarna. Vi kan fortfarande ta oss härifrån.
- Det finns ingen kvar. - Vi tar oss ner till båtarna.
Det finns ingen kvar. Vi måste stanna i bunkern.
- Jag följer order. Ön går under. - Jag behöver din hjälp, Jones.
- Korpral Nicholson. - Jez.
Du måste stanna hos Leeann tills vi återvänder.
Kom igen, Jones.
Håll ögonen öppna.
Jag fattar inte. De har gjort signaleldar, men ingen är här.
- Var är båtarna? Har de åkt utan oss? - De väntade på dem.
- Vad menar du? - Jag hade fel.
De väntade på att bli räddade, men båten måste ha varit försenad.
Vi måste härifrån.
Enligt meddelandet skulle de komma om två dagar. Det är imorgon bitti.
- De kommer. - Vi kan inte lita på det.
Det är vårt sista hopp. Hjälp mig att hålla igång eldarna.
De måste kunna se kusten.
Sluta filma och hjälp mig. De kanske letar efter en signal.
- Vi måste tillbaka till bunkern. - Det här är sista chansen att överleva.
- Det är säkrare under marken. - Jag stannar. Båtarna kommer.
För i helvete, Maddox! Du sa att det är säkrare om vi håller ihop.
- Lyssna Då mig - Gå!
Jag måste vänta här.
Hallå!
- Du skulle inte ha lämnat honom! - Han vägrade följa med.
- Här. Vilken väg leder till tunneln? - Den vägen.
Följ mig-
Retirera!
Den är blockerad. Vi kommer inte ut.
- Vad ska vi göra? - Vi slåss.
Jonesy!
Nick Jones här. Jag vet inte om nån kommer att se det här.
Det är över för mig.
Låt det vara, Jonesy.
Jag förstår inte.
Vi är i England nu. Du måste prata engelska.
Förlåt, hon är rädd. Vi är rädda båda två.
Det tog lång tid att ta sig hit.
Vi kommer från Holland. Rotterdam.
Det är borta. Hela staden brinner.
Det verkar hela Europa göra.
De sa åt oss att ta oss hit till Storbritannien.
Det är en ö. Det är tryggt här, eller hur?
De sa att överlevande samlas här. Är det sant?
Kan du hjälpa oss?
Översättning: Mika Wainonen